AMNESTY BAY, MAINE
Jules Verne a scris odată:
Pune două corăbii pe marea întinsă,
fără vânt sau maree, se vor întâlni.
Așa s-au întâlnit părinții mei.
Ca două corăbii destinate una celeilalte.
E în regulă.
Ușor.
Nu respirai.
Erau din două lumi diferite.
Dar viața, la fel ca marea, are un mod de a uni oamenii.
Voiam să-ți fac niște ouă.
Doar nu-mi devora cățelul, bine ?
E în regulă. Am făcut ceai.
Haide, încearcă. Te vei simți mai bine.
Deci, cine ești ?
Atlanna.
Regina Atlantidei.
Eu sunt Tom. Paznicul farului.
Ea a fugit de un mariaj aranjat, și-a lăsat întreaga lume în urmă.
Dar în farul tatălui meu, a găsit ceva ...
neașteptat.
Și tatăl meu și-a găsit dragostea vieții lui.
Ce zici de Arthur ?
După numele uraganului.
Până la urmă, e nume de rege, nu ?
E mai mult de atât.
E dovada vie că noi putem coexista.
Ne-am putea uni lumile, într-o zi.
Și Tridentul poate fi mânuit doar de cel mai puternic atlant.
Oferea regelui controlul celor 7 mări.
Îl făcuse atât de puternic, încât oceanul a devenit atât gelos,
încât a produs un cutremur teribil pentru a distruge Atlantida.
A căzut pe fundul oceanului.
Dar legenda spune că, într-o zi,
un rege nou va veni
ce va folosi puterea Tridentului
să pună Atlantida la loc.
Tom, ia-l !
Regină Atlanna.
Din autoritatea Regelui Orvax, ți se ordonă să te întorci în Atlantida.
Atlanna !
Dar memoria Atlantidei e lungă și regele a refuzat s-o lase să se întoarcă.
- Tom ! - Poftim !
Cele două lumi nu erau menite să se întâlnească,
iar eu eram produsul unei iubiri care n-ar fi trebuit să existe.
Nu trebuie să faci asta, Atlanna. Te rog.
Tom. Mă vor găsi mereu. Data viitoare vor trimite o armată.
Trebuie să mă întorc.
E singura cale să-l salvez.
Să te salvez pe tine.
De unde vin eu,
marea ne ia lacrimile.
Nu și aici. Aici le simți.
Mă voi întoarce la tine când e sigur.
Într-o zi.
Chiar aici. La răsărit.
Vom fi din nou împreună.
Să fii puternic, micul meu prinț. Voi fi mereu cu tine.
Nu-l lăsa să mă uite.
Azi avem hărți mai bune ale lui Marte, decât ale fundului oceanelor.
Haideți. Veniți aici. Băieți, terminați.
Bună, peștișorule.
Mă numesc Arthur. Tu cum te numești ?
Vă e foame ?
Fii atent. Arthur vorbește cu peștele.
Ești un ciudat, Arthur.
Terminați ! Încetați !
Terminați ! Dați-mi drumul !
ÎN PREZENT
Mișcă ! Haide, grăbește-te !
D-le, l-am asigurat pe căpitan.
Semnalul S.O.S. a fost oprit. Funcționăm nedetectați din nou.
L-au auzit, poți fi sigur.
Facem o înțelegere.
Nu-ți spun cum să fii căpitan,
dacă tu nu-mi spui cum să fiu pirat.
- Unde e restul echipajului ? - S-au gândit că discreția e mai bună
și s-au închis în camera torpilelor.
Reputația noastră ne precede.
- Reputația voastră. - Asta e victoria ta.
Poftim.
Ține tu gunoiul ăsta, e iubirea vieții tale.
Nu ți-am spus niciodată povestea din spatele lui.
I-a aparținut bunicului tău.
Era unul dintre cei mai buni din Marină. A luptat în Al Doilea Război Mondial.
Era atât de greu de observat în apă, încât unitatea lui îl poreclise Manta.
Dar, după război, țara lui a uitat de el.
Deci, s-a întors pe mare, umblând după gunoaie și supraviețuind cu mintea sa
și acest cuțit. Mi l-a dat când eram de vârsta ta.
Acum, e al tău, fiule.
Am lovit ceva.
- Nu. Ceva ne-a lovit. - D-le, e ceva acolo.
- Alt submarin ? - Cred că e un om.
Ăla nu e un om.
Stopper, la dreapta. Echipa Bravo, eliberați trecerea.
Cer permisiunea de a veni la bord.
Grăbiți-vă, ratez happy hour-ul pentru asta.
Am așteptat mult timp pentru asta.
Ar trebui să știu cine ești ?
Eu cutreier mările.
Ești Aquaman.
Urma să ne întâlnim la un moment dat.
Să n-o lăsăm să devină un obicei.
Tată !
Tată.
E copilul tău ?
Să-ți fie rușine.
Tu te-ai băgat în asta, tu să te scoți.
Nenorocitule !
Stai ! Ajută-mă, e prins !
Nu-l poți lăsa așa !
Te rog !
Ai omorât oameni nevinovați.
Cere mării milă.
Ieși de aici !
Nu te voi lăsa niciodată.
Trebuie să trăiești ca să-l poți omorî pe nenorocitul ăla.
Acum, du-te !
Du-te !
Du-te naibii !
Du-te.
Voi ști mereu unde să te găsesc.
Vechi obiceiuri.
Haide, îți cumpăr micul dejun.
Vrei să ți-o dau într-un biberon ?
Cum pot să respir sub apă și să pierd concursul de băut cu tine ?
Asta e superputerea mea.
Aceeași pirați sunt suspectați
că au legătură cu dispariția submarinului invizibil, prototip ultrasecret al Marinei.
Pe deasupra, avem rapoarte neconfirmate că
meta-omul numit în mediile sociale ca Aquaman
a fost responsabil pentru salvarea îndrăzneață.
Nu sunt eu.
Rahat. O faci, nu ?
Ce te-a antrenat Vulko să faci.
Știam că n-o să poți sta pe margine pentru totdeauna.
- Mama ta a știut mereu că ești special. - Nu începe.
A crezut că tu ne vei uni lumile.
Te rog, oprește-te.
Oricare sunt problemele Atlantidei, ești mai important decât ele.
Atlantida mi-a ucis mama.
- Nu știi sigur asta. - Ba da, știu.
Au luat-o pentru că te-a iubit și m-a născut.
Și o știi.
Fiule, într-o zi, va trebui să nu te mai învinovățești.
Amice.
Tu ești băiatul-pește de la TV ?
Grozav.
Bărbatul-pește. Ce vrei ?
Îți spun eu ce vreau.
Pot face o poză cu tine ?
Ești eroul nostru local.
Ar însemna mult. Nu durează.
- Cum zici tu. - Bine, s-o facem.
- Nu mă atinge. - Exact, o să țin mâna aici.
Așa. Toată lumea să zâmbească.
UNDEVA ÎN OCEANUL ATLANTIC
Înțelege semnificația acestei întâlniri.
Te va asculta.
- Rege Orm. - Rege Nereus.
Ai ales un loc de întâlnire prea aproape de suprafață, după gustul meu.
Nu recunoști consiliul regilor ?
Locul unde cei 7 regi erau unul. Strămoșii noștri se adunau aici.
Au stat în capul mesei.
Xebel era mereu alături de el.
Brine, Fisherman, Deserter și Trench nu se prăbușiseră.
Națiunile pierdute ce încă nu dispăruseră.
Împreună eram cel mai mare imperiu văzut vreodată de lume.
Dar acum, mai multe războaie lungi distruse de legi arhaice și politică,
în timp ce amenințarea de deasupra noastră crește.
Violența a afectat suprafața.
Se vor distruge singuri.
Nu înainte de a ne distruge pe noi primii.
Ne-am ascuns suficient de mult.
A venit timpul ca Atlantida să se ridice din nou.
Te onorăm Rege Nereus,
fiindcă l-ai invitat pe Xebel să fie primul regat ce se alătură alianței Regelui Orm.
De parcă ai avea de ales, Vulko.
Prin lege, ai nevoie de 4 din 7 regate ca să trimiți un atac.
Națiunile pierdute și Deserter au pierit de mult.
Trench nu sunt decât pescari.
Brine nu ți se alătură și Fisherman sunt lași.
Doar cu armata mea ca să-i convingi, planurile tale sunt distruse.
Dar știu ce vrei cu adevărat.
Odată ce obții credința celor 4 regate,
vei fi numit
Stăpânul Oceanului.
- Acesta e doar un titlu. - Nu sunt un naiv, Rege Orm.
Ca Stăpân al Oceanului vei fi comandantul
celei mai mari puteri militare de pe planetă.
Sunt alegerea cea mai potrivită să o conduc.
Ești ?
Dar zvonurile că mai există cineva ?
Un atlant ce trăiește la suprafață,
unul de viță regală.
Poate stai pe tronul Atlantidei, dar pretenția ți-e slabă.
Cum poți spera să unești imperiul ?
Bastardul mamei mele n-a fost niciodată în Atlantida.
Loialitatea lui e față de ...
Locuitorii de la suprafață ! Plecați !
Regele e rănit !
Nu încerc să pornesc un război.
Războiul a început deja.
Atunci, e vremea să le trimitem un mesaj că suntem aici.
- Uite cheia. - Mulțumesc.
Să mergem acasă.
Dacă bunicul tău ar mai trăi, ne-ar da cap în cap că n-am terminat.
Fii atent, e destul timp pentru asta.
Trebuie să te duc în pat.
Am reușit.
- Te-am căutat. - Nu.
- Trebuie să vii cu mine în Atlantida. - Ascultă.
O să-ți spun același lucru, ce i l-am spus bătrânei steluțe de mare Vulko.
Mă bucur să te cunosc, cucoană. Nu, mulțumesc, nu mă interesează.
L-ai învins pe Steppenwolf și ai salvat Atlantida.
Asta n-are nicio legătură cu Atlantida.
Fratele tău vitreg, Regele Orm, e pe punctul de a declara război
celor de la suprafața lumii. Miliarde vor muri.
Dintre oamenii tăi și ai mei.
Trebuie să-l oprim.
Și cum propui să facem asta ?
Ești primul născut fiu al Reginei Atlanna.
Tronul e al tău prin naștere.
Singura cale de a opri războiul
și a salva ambele lumi,
e ca tu să-ți iei locul din naștere de rege.
Crezi că dacă apar, Orm îmi va da tronul ?
Eu sunt fiul bastard al unei regine executate de oamenii tăi.
- Crede-mă, nu sunt rege. - Sunt de acord.
Grozav. Dispari.
Dar Vulko pare să creadă în tine, dintr-un motiv anume.
Și de asta sunt aici. Vulko a aflat localizarea
- tridentului pierdut din Atlantida. - Povești cu zâne.
- E un mit. - Nu e un mit.
Cu tridentul sacru, oamenii vor asculta de tine.
Apoi îți poți revendica dreptul din naștere și să-l detronezi pe Orm.
Dreptul meu prin naștere ? A murit odată cu mama mea.
Dar îți promit un lucru.
Dacă Orm atacă, îl voi trata la fel cum au tratat-o ai voștri pe ea.
Fără milă.
UNDEVA ÎN MAREA NORDULUI
Submarinul ăla abia era operațional. Dar și-a atins scopul.
Unul din rasa noastră a intervenit.
- Nu e unul de-al nostru. - Mi-a ucis tatăl.
Tranzacția noastră s-a încheiat.
Ține-ți banii.
Îl vreau pe Aquaman.
Tată !
- Nu respiră. - Mișcă ! Lasă-mă să ajut.
Nici nu știu cum te cheamă.
Sunt Prințesa Y'Mera Xebella Challa. Îmi poți spune Mera.
Mulțumesc, Mera.
Doamne !
A fost opera lui Orm.
Ce e mai rău urmează.
- O inundație rapidă ... - Clădirea a fost distrusă ...
... locuri fără precedent de peste tot din lume
sunt martore navelor de luptă și gunoaielor aduse pe uscat de valuri masive.
Gunoaie în mai multe țări.
Decenii de poluare au fost aruncate înapoi pe uscat.
Întrebarea este : a fost un dezastru natural sau altceva ?
Nu, n-a fost un dezastru natural.
Au aruncat navele noastre de luptă și gunoiul.
Ăsta e primul contact cu oamenii din Atlantida.
Iar începi cu teoria ta nebunească cu Atlantida.
Nu ai nicio dovadă pentru asta.
Deschideți ochii.
Deja avem un atlant printre noi și îl cheamă Aquaman.
Ce e ?
E exact locul unde Vulko mi-a dat prima mea lecție formală.
Trebuie să uiți de învățăturile lumii de la suprafață.
Du-te mai în adâncime, descoperă-ți instinctul tău atlant.
Dar știu deja cum să înot.
Nici pe aproape.
Deci, ca să fie clar.
Te ajut să oprești războiul și am terminat.
Poate așa e mai bine.
Oceanul e mai mult decât sufletul nostru. E ceea ce suntem.
Stai. Poți vorbi sub apă ?
Și eu pot vorbi sub apă !
E grozav !
Nu, putem face mai mult decât doar vorbitul.
Să fii atlant înseamnă mai mult decât respiratul sub apă.
Corpul tău e echipat să supraviețuiască în frigul extrem și la presiune.
Și ochii ți se ajustează ca să vezi în întuneric.
E grozav !
Deci, Vulko, când o pot întâlni pe mama mea ?
Curând, tânărul meu prinț.
Când ești pregătit, te voi duce în Atlantida s-o cunoști pe Regină.
Mi-am ascuns nava aici.
Ascultă. Nu mă urc în aia.
Ca să ajungi unde trebuie să mergem, trebuie.
Dacă nava ta de pescuit ar fi marinată în unt, ar putea ieși ceva bun.
Ar fi o îmbunătățire.
Da.
REGATUL ATLANTIDEI
Care e scopul de a avea un pod sub apă ?
Podul căii de acces e o reminiscență a lumii vechi.
E și singura cale de acces în capitală.
- Poți ajunge ușor la ziduri. - Securitatea e impenetrabilă.
Chiar dacă reușesc să treacă de gărzi, nu pot să scape de tunuri.
Oameni încearcă să se strecoare înăuntru tot timpul.
Da, sigur.
Ce e asta ?
Vama și controlul granițelor.
Nu-ți fă griji, am imunitate diplomatică.
Bine ai venit acasă.
E o ascunzătoare în orașul vechi. Cei cu rang înalt nu vin pe fundul mării.
Am ajuns.
Ce e asta ?
Sunt buzunare de aer pe care le foloseam ca strat de protecție.
Doar cei de rang înalt pot respira și în apă, și în aer.
În plus, ține animalele la distanță.
Fac mizerie.
Vulko, aici sunt, bătrâne.
După toți anii ăștia, ai primit ce ai vrut.
Arthur, mi-aș fi dorit să fie în alte circumstanțe.
Nu pot să cred că Orm a atacat.
N-a fost un atac. Legal, n-are voie, încă.
Ce a făcut navelor voastre de război
- a fost doar un avertisment. - Ce l-a provocat ?
Regele Orm, tatăl tău, a fost ambuscat de cei de la suprafață.
De cei de la suprafață ? Nu cred.
- Încă cred că Atlantida e un basm. - Am fost acolo.
O navă de război de la suprafață a tras în noi.
Acum, Xebel se aliază cu Atlantida,
oferindu-i lui Orm o forță suficient de mare cât
să forțeze celelalte două regate să i se alăture.
Dacă vrem să împiedicăm războiul ăsta, trebuie să-l detronăm acum.
De câte ori trebuie să îți spun, nu vreau să fiu rege.
Nu înțelegi.
Odată ce e numit Stăpânul Oceanului, va fi prea târziu.
Puterea la dispoziția lui va fi ceva nemaivăzut.
Sunt de la suprafață. Nimeni nu mă va lua în serios.
- La naiba, nu știu de unde să încep. - Câștigând inimile și mințile oamenilor,
dovedindu-le că ești vrednic, recuperând asta.
Deja am unul din ăla.
Nu ca acesta.
Acesta e Tridentul pierdut al Atlantidei.
- Cunosc povestea. - E mai mult de o poveste.
E adevărată.
A fost făcut de cel mai mare creator de arme din istorie.
Făcut din oțelul lui Poseidon
pentru Regele Atlan, primul conducător al Atlantidei.
Legenda spune că Tridentul a fost construit cu puterea de a comanda marea.
Ce s-a întâmplat cu el ?
Ca să știi asta trebuie să te întorci înainte de Marea Cădere.
Când Regele Atlan stăpânea peste toate, Regatul Atlantidei era unul.
Era o vreme de mare prosperitate și avansare tehnologică.
Am descoperit secretul energiei nelimitate,
când restul lumii credea că Pământul e plat.
Dar am devenit prea ambițioși,
prea avizi de putere.
Oceanul ne-a înghițit și Atlantida s-a scufundat.
Dar puterea care ne-a prăbușit civilizația, ne-a pavat drumul către viitor.
Ne-a dat abilitatea de a respira sub apă.
Și astfel, am evoluat.
Alții au regresat. Au devenit sălbatici.
Și regele și-a trăit restul zilelor în exil autoimpus.
Nici el, nici Tridentul n-au mai fost văzuți.
Una dintre echipele noastre arheologice a descoperit asta, acum câteva luni.
E o înregistrare antică ce datează de pe vremea primei dinastii.
Cred că era ultimul mesaj al lui Atlan către oamenii lui
- și localizarea Tridentului sacru. - Deci, ce spune ?
Nu știm.
Tehnologia e prea veche.
Cilindrul poartă însemnele Regatului Deserter.
Trebuie să-l duceți acolo pentru a recupera mesajul.
Indiciul către locul de odihnă al lui Atlan e înăuntru.
- Ești arestat pentru intrare ilegală. - Fugi.
Nu trebuie să fii văzută aici.
Nu cred că vrei să discutăm, nu ?
Nici eu nu vreau.
În numele Înălțimii sale Regele Orm, te arestez.
Bine ai venit în Atlantida,
frate.
Nu pot să cred că ești, în sfârșit, aici.
Am auzit atâtea povești despre tine.
Toți anii ăștia, am fost rușinat de mama mea că a fugit la suprafață
și s-a încurcat cu un pământean,
rușinat că am un frate impur în care vreau să-mi bag Tridentul.
Dar acum că ești, în sfârșit, în fața mea,
trebuie să recunosc
că sunt conflictual.
Vrei conflict, îmi dai lanțurile astea jos, frățiorule,
și vedem ce putem aranja.
Da. Văd că ai adus arma mamei noastre.
De asta ai venit aici după atât timp ?
Ca să mă omori ?
Am venit ca să opresc un maniac de la a-mi distruge lumea.
Înțeleg.
Și cum plănuiești să oprești atrocitățile făcute de cei de la suprafață
de-a lungul secolelor, poluându-ne apele
și otrăvindu-ne copiii.
Acum cerul ne arde oceanele.
Ai bătut atât drum ca să iei partea împotriva propriilor oameni ?
Nu există tabere într-un asemenea război.
Evident că ai ales o tabără, venind aici ca să contești tronul.
Asta ca să opresc războiul.
Invoci bătălia regilor ?
Spune-i cum vrei. Eu o numesc bătăiță la funduleț.
Poate așa vom continua.
- Majestate ! - Orm, te rog.
Nu vedeți ?
Dacă înving primul născut al Atlannei în fața tuturor,
atunci, toate cele 7 regate trebuie să recunoască că
eu sunt singurul rege adevărat.
Majestate, nu e nicio victorie în hrănirea ignorantului.
Fratele tău e evident un imbecil.
Înălțime, nu ne cunoaște obiceiurile.
Atunci e pe punctul de a fi educat.
- Mă provoci oficial ? - La naiba, da, te provoc.
- Și când voi câștiga ... - Dacă vei câștiga ...
voi înceta imediat orice acțiune. Războiul se termină.
Dar dacă eu câștig,
ești terminat.
- Bine. - Așa să fie.
S-a făcut provocarea și eu o accept.
Pregătiți-l pentru inelul de foc !
Stai. Ce inel ?
Cum poți fi atât de prost, încât să-l lași pe Orm să te momească să lupți ?
Mi s-a părut că ne va rezolva problemele.
Îl înving în bătălie, războiul s-a terminat, ajung acasă.
Ești un luptător formidabil pe uscat.
Dar aici nu ești în elementul tău, la propriu.
Orm și-a petrecut întreaga viață sub apă,
antrenându-se să fie războinic, antrenându-se să fie cel mai bun.
Tu m-ai învățat cum să lupt.
Să vedem dacă-ți amintești ceva.
- Ce e cu furculița uriașă ? - Ăla e un Trident.
Acum, apără-te !
- Ce naiba e asta ? - Te învăț cum să lupți cu un Trident.
Nu e corect.
Ăsta e prea mare. De ce nu pot folosi o sabie ?
Ăsta e Tridentul mamei tale.
O armă tradițională a regalității.
Nu vei fi rege până nu vei putea să-l stăpânești.
De ce n-a venit niciodată să mă vadă ?
- Ți-am spus, când ești pregătit. - Nu mă mai minți !
Am făcut tot ce mi-ai cerut.
Și de fiecare dată când treceam un test, făceai altul.
Când voi fi suficient de bun ?
Nu mă iubea ?
Mama ta te-a iubit mai mult ca orice de pe lume.
Dar a trebuit să se întoarcă în Atlantida, ca să te țină în siguranță.
Căsătoria ei cu Regele Orvax a fost aranjată cu mult timp în urmă,
deci, a trebuit să se căsătorească cu el și să-i facă un fiu, pe Prințul Orm.
Dar Orvax a aflat, într-un final, despre tine.
A devenit plin de gelozie și a sacrificat-o creaturilor din Trench.
Spui că a executat-o,
fiindcă m-a făcut pe mine ?
Îmi amintesc totul.
Am ceva pentru tine. A aparținut mamei mele.
Spune-mi, crezi că i-ar plăcea să-și vadă fiii ucigându-se ?
Îți înțeleg frica, repulsia, Mera.
Cu siguranță.
Nu vreau război.
Nu mă lua de sus, te cunosc.
Ce faci e împotriva oricărui sfat dat de mama ta când eram copii.
- Dacă ar fi aici ... - Dar nu e aici, nu ?
Ce ne-a învățat mama era trădare ?
Nu-i urma căile.
Bun, temutul inel de foc ?
Cum funcționează ? Ne ținem fundul aici ?
Vulko, îmi conduci logodnica în loja regală ?
Să mergem, Lady Mera.
Aici jos avem o legendă numită Karathen.
Un monstru al mării antic atât de puternic, încât Regele Atlan însuși se temea de el.
Deci, l-a închis. În adâncurile oceanului.
Și în acel abis, creatura așteaptă să se ridice din nou.
Atlantida a tot așteptat.
Acum, bestia s-a trezit.
Știi, a fost o vreme
când voiam să te cunosc mai mult ca orice.
Să-mi cunosc fratele mai mic.
Să-i spun că nu e singur.
Apoi ne-am întâlnit.
De știam, numai, ce nenorocit ai ajuns să fii.
Tu ești motivul pentru care mama a fost executată.
Te-am urât de atunci pentru asta.
Dar nu vreau să te ucid, Arthur.
O să-ți mai dau o șansă.
Du-te acasă. Nu te mai întoarce niciodată în Atlantida.
N-o să câștigi.
Războiul vine la suprafață, chiar dacă-ți place sau nu.
Și aduc mânia celor 7 mări cu mine.
Știi că nu pot permite asta.
Știu.
Ce naiba e asta ?
Inelul focului.
Rahat.
Oameni ai Atlantidei, ascultați-mă. Fratele meu a venit de la suprafață
ca să mă provoace la luptă pentru tron !
Să rezolvăm asta prin calea străveche.
Prin vărsarea sângelui în cinstea zeilor.
Trădătorule !
N-am crezut că o să apuc ziua când tatăl meu
se va supune Regelui Atlantidei.
Locuitorii de la suprafață au vărsat prima picătură de sânge.
Ce ai vrea să facem ? Să implorăm milă ?
Detest suprafața la fel de mult ca și tine.
Dar nu ți se pare că totul e puțin cam prea convenabil ?
N-ai fi atât de credul, nu ?
Vrei și tu războiul ăsta, nu ?
A venit vremea ca cei de la suprafață să-și câștige locul în lume.
Dacă așa trebuie făcut, așa să fie.
Ăsta e Tridentul mamei mele, puternic, dar cu cusur, ca ea.
Eu îl folosesc pe al tatălui meu.
Și n-a cunoscut înfrângerea !
I-am promis Atlannei că-l voi proteja.
Asta nu e o competiție. E o execuție.
Eu sunt adevăratul rege !
Aștepți invitație ? Treci înăuntru !
Mera !
Deci, care e planul ?
Planul era recuperarea Tridentului Atlannei, apoi provocarea lui Orm.
Bun, deci, nu facem lucrurile în ordine. Se mai întâmplă.
- Ai grijă. Avem o țintă pe "șasele" nostru. - Ce înseamnă asta ?
- Tipii cei răi în spatele nostru. - Tocmai am făcut asta.
Tipii cei răi în spatele nostru.
- Ai spus că n-ar trebui să trecem zidurile. - Așa e.
- Că nu ne putem ascunde de astea. - Așa e ! Acum taci !
N-am murit încă !
Sări !
Poftim, ține asta.
- Ce faci ? - O să-l urmărim pe Pinocchio.
- Pe cine ? - Nu contează, vino aici. Intră. Haide.
Grozav. Deci, vom fi mâncați.
- Cum faci asta ? - Nu știu.
- Îi aud uneori. Ei mă aud pe mine. - Corect. Suntem în burta unul animal.
- Tocmai ți-am salvat viața. - Eu ți-am salvat-o prima.
A spus că e liber. Încotro acum ?
Către oceanul de nisip numit de oamenii tăi Sahara.
Corect.
VESTUL SAHAREI
Mulțumesc că ne-ai dus, amice.
Ești bine ?
N-am mai fost niciodată atât de sus.
Suntem atât de departe de casă.
Măcar ai o casă.
Nu mai am. Nu mă mai pot întoarce.
Am trădat totul când te-am salvat la Coliseum.
Ești fiica regelui, trebuie să te primească înapoi.
Atlantida înseamnă multe lucruri frumoase.
- Dar iertarea nu. - Dar ești sânge regal.
La fel era și mama ta.
Dacă mă întorc acum, aș fi sacrificată în Trench.
Nici tatăl meu nu m-ar primi înapoi.
Privește partea bună. Nu trebuie să te căsătorești cu cine ești obligată.
Obligația nu e iubire.
Astea sunt familia și națiunea mea
și le-am întors spatele amândurora.
Uneori trebuie să facem ce e corect,
chiar dacă inimile noastre ne spun contrariul.
Înălțime.
Emițătorul o arată pe Prințesa Mera aici.
În Regatul Desert.
- Ai spus că e moartă. - Aparent nu.
- Și fratele tău trăiește ? - Nu pentru mult timp.
- Căpitane Murk, adună-ți echipa imediat. - Nu !
Mera trebuie arestată și înapoiată mie.
A trădat tronul.
E fiica lui Xebel.
Dacă pățește ceva, coaliția noastră s-a terminat.
Înălțime, intrăm în apele Regatului Fisherman.
Asigurarea alianței cu celelalte 2 regate ar trebui să fie grija noastră imediată.
Consilierul meu are dreptate.
Ca de obicei.
Arestați-i și aduceți-o înapoi nevătămată pe fiica Regelui Nereus.
Am ajuns.
E ceva prin apropiere ?
- Nimic decât deșert pe sute de kilometri. - Nimic decât deșert.
Se înșală !
Mera, nu !
Tocmai a sărit fără parașută.
Roșcatele. Trebuie să le iubești.
Ești mai nebună decât credeam.
Pe aici.
UNDEVA ÎN OCEANUL INDIAN
Ai fost învins data trecută pentru că arma ta te-a lăsat.
A noastră n-o va face.
E o armură prototip pentru următoarea generație de soldați atlanți.
Răzbunarea e ceva ce noi, atlanții, înțelegem.
Îmi vei conduce cei mai bun soldați ca pe armata ta personală,
să vânezi abominația impură.
Eu nu-i pot atinge, dar tu da.
A fugit în lumea ta.
Omoară-l pe el și pe femeia care e cu el
și vei fi recompensat.
Uciderea lui e recompensa mea.
Bijuteria coroanei e experimentală.
Transformă apa în raze de plasmă energizată.
Cred că îmi trebuie o cască mai mare.
Unul dintre triburile din Atlantida s-a despărțit și s-a stabilit aici,
când regiunea era o mare interioară.
Când apa a secat, au pierit odată cu ea.
Pierit ? Grozav.
- Ne apropiem. - Da, de ce ne apropiem ?
- Să murim de sete ? - Sunt aproape să te lovesc în față.
Un club de lupte ? Nu credeam că știi cum stau lucrurile pe aici.
De ce nu privești în jur, suntem pierduți.
Vezi ce e acolo ? Ce e ? Nimic.
- Locul ăsta e un pustiu. - Tu numești pustiul ăsta casă.
Asta nu e casa mea. Întreg țărmul nu arată așa.
Nu, desigur că nu.
Mai aveți orașe dezgustătoare a căror canalizări se golesc în oceanul nostru
și munți de gunoaie.
Aveți fabrici mari și ...
Bine. Am înțeles. Ascultă.
Da, niște idioți trag sforile, dar avem și lucruri bune.
Avem păduri verzi, munți înalți și lacuri frumoase.
- Ți-ar plăcea și ție. Sunt oceane mici. - Încerci să mă provoci ?
Încerc să spun să nu judeci, un loc înainte să-l vezi.
Ai judecat Atlantida pentru mult mai puțin.
Nu. Încetează cu asta.
Nu.
GPS-ul tău atlant tocmai ți-a spus să sari dintr-un avion
în mijlocul deșertului. Și acum suntem naufragiați.
Dacă ești următorul rege adevărat, ne-am dus naibii.
REGATUL DESERTER
A fost grozav.
Uite ce am găsit.
- Ce ai găsit ? - Da.
Fii atentă.
E tare de tot !
Asta e armurăria unde legenda spune că a fost forjat Tridentul lui Atlan.
Nu cred că mai sunt legendă.
Am avut dreptate.
E adevărat.
Nimic.
Desigur că nu merge. A stat aici,
adunând praf de dinainte ca Sahara să fie deșert.
De dinainte ca Sahara să fie deșert.
Mulțumesc că ai repetat ce tocmai am zis.
E complet secat.
Gândești cel mai bine când nu gândești deloc.
Acum stai nemișcat.
- Ce faci ? - Avem nevoie de apă.
Ești cea mai apropiată sursă. Deci, stai nemișcat.
Te dai mare.
Puteam să urinăm pe ea.
Rege Atlan.
În acest Trident stă puterea Atlantidei.
În mâinile nepotrivite, va aduce distrugere.
În mâinile moștenitorului de drept, va uni toate regatele noastre,
de deasupra și de dedesubt.
Dacă-mi cauți puterea, trebuie să arăți că ești vrednic.
Călătorește dincolo de marginea lumii către marea ascunsă.
Uită-te în sticlă pentru a găsi calea.
Doar în mâinile adevăratului rege,
poate vedea cu adevărat.
Nu-i putem permite lui Orm să găsească asta.
Așteaptă ! Nu !
Ce ?
N-ar fi trebui să notăm mai întâi ?
Am memorat-o. Tu nu ?
Da.
Ce a zis ?
Ceva ceva trident.
Uită-te în sticlă pentru a găsi calea.
E următoarea noastră oprire.
SICILIA, ITALIA
Încep să cred că-ți plac locuitorii de la suprafață.
Ar fi greșit să judec un loc pe care nu l-am mai văzut.
Vin imediat. Nu pleca nicăieri.
Aparent, e în vârful dealului în castelul vechi.
Tocmai am aflat ceva foarte interesant.
Pinocchio.
Ne riști viețile pentru ceva, ce ai citit într-o carte pentru copii ?
Stai, e o carte ? Ca să vezi.
O am din Norvegia. Să mergem.
Rege Nereus, speram că oamenii noștri au evoluat dincolo de iluzia
că războiul cu cei de la suprafață e inevitabil.
E poziția Fisherman ca atunci când vine vremea să ne facem cunoscuți
pentru cei de pe uscat,
va fi pentru a-i educa, nu pentru a-i distruge.
Îți admir aspirațiile mărețe, Rege,
dar bănuiesc că un nor de cerneală ascunde inima unui laș.
Cum îndrăznești ?
Te rog, te implor.
Regatul tău e plin de filosofi grași și poeți moi.
Apele lui a stat pe loc și asta mă scârbește.
Rege !
Regele e mort.
Trăiască moștenitorul lui.
Prințesă. Pregătește-ți armatele, Înălțime.
Plecăm spre regatul Brine, imediat.
Ce spunea înregistrarea ?
O călătorie dincolo de marginea lumii către marea ascunsă.
Uită-te în sticlă pentru a găsi calea.
Doar în mâinile adevăratului rege, poate vedea cu adevărat.
Uită-te în sticlă pentru a găsi calea.
- Frate. - Ce ?
- Cum știi încotro s-o îndrepți ? - Dă-mi să văd.
Care e ultima frază ?
Doar în mâinile adevăratului rege, poate vedea cu adevărat.
Marcus Agrippa.
A fost un mare general, dar n-a fost rege.
Nici Scipio.
- De unde știi asta ? - Tatăl meu s-a asigurat că știu istoria.
Niciunul dintre ei n-a fost rege, cu excepția lui.
Romulus, primul rege al Romei.
Doar în mâinile adevăratului rege, poate vedea cu adevărat.
- Iată. Acolo mergem. - Ce ? Lasă-mă să văd.
Am reușit.
Nu-i rău pentru un imbecil, nu ?
Nu-i rău deloc.
Înapoi.
Arthur !
Vă ordon să vă opriți.
Prințesă Mera, ai fost acuzată de înaltă trădare.
Țintă localizată.
- Cine naiba ești ? - Poate asta îți va împrospăta memoria.
Ești tipul din submarin.
Așa e.
Dar acum am o lamă nouă de oțel.
Îmi poți spune Black Manta.
Credeai că poți să scapi.
Credeam că ți-ai spus să nu devină un obicei.
Mă scuzați.
Nu poți fugi.
- Îmi datorezi viața ta. - Cum m-ai găsit ?
Prietenilor mei le place să știe pe unde umblă oamenii lor.
Du-te !
Îți voi arăta aceeași milă pe care i-ai arătat-o tatălui meu
și te voi tăia ca pe un pește ce ești.
Arthur !
- Mera. Te urmăresc. - Ce ?
Te urmăresc.
Arthur ! Rămâi cu mine.
Arthur, trezește-te.
Ai furat o barcă ?
Bărcile din port nu sunt pentru uz public ?
Nu. Aparțin oamenilor.
Ăia sunt din trupele de elită ale lui Orm. Cel care-i conduce
- nu e atlant. Nu l-am mai văzut. - Eu da.
El și tatăl lui erau pirați.
Mă învinovățește pe mine pentru moartea tatălui său.
A ales o meserie periculoasă. Nu e vina ta.
Nu așa se simte.
A depins de mine, l-am lăsat să moară.
Aș fi putut să-l salvez, dar n-am făcut-o.
Știu că mi-am făcut un dușman. Și te putea răni, știind că e vina mea.
Acum e în urma noastră.
Ce e înaintea noastră ar trebui să ne preocupe.
Calea cartografiată duce către regatul Trench.
Sunt aceleași creaturi care mi-au omorât mama.
Da. A fost dusă acolo și sacrificată lor.
A devenit un loc al morții.
Nu știu mai nimic despre ce e acolo.
Ar trebui să ne întoarcem.
Tot îi putem avertiza pe cei de la suprafață, să-i pregătim pentru ce va urma.
- Să ne întoarcem ? - Uite. Am învățat de mic
să nu arăt slăbiciune.
Nu e o problemă cu mânia și pumnul meu.
Sunt un instrument neșlefuit și sunt bun la asta.
N-am făcut nimic. Doar am luat bătaie tot drumul.
Nu sunt un conducător. Nu sunt un rege.
Nu lucrez sau nu joc bine în echipă cu alții.
Și n-o să te las să mori
încercând să mă faci ceva ce nu sunt.
Crezi că nu ești demn să conduci pentru că ești din două lumi diferite.
Dar tocmai de asta ești demn.
Ești podul între pământ și mare.
Înțeleg asta acum.
Singura întrebare e dacă înțelegi tu ?
Urmărirea asupra lui Lady Mera e încă inactivă, Înălțime.
Vulko, sfătuitorul meu de încredere.
Ai stat alături de tron de la tatăl meu.
Ai vreun sfat pentru mine de la începerea războiului ?
Deja ți l-am oferit, regele meu.
Că voi susține deciziile tale, ca întotdeauna.
Deciziile mele.
Să le protejezi.
În timp ce trădezi.
Crezi că nu știu de trădarea ta ?
Că ai fost mereu loial bastardului mamei mele ?
Că ai petrecut ani, antrenându-l pentru a-mi lua tronul ?
N-o nega.
- N-o neg. - De ce ?
Am sânge pur.
Mi-am dat viața Atlantidei.
El n-a vrut să aibă de-a face cu asta.
Ai jurat să servești tronul.
Îl servesc.
Arthur poate e pe jumătate atlant,
dar e de două ori mai rege decât vei fi tu vreodată.
Luați-l.
Asigurați-vă că vede.
- Ce naiba sunt astea ? - Trench ! Am ajuns !
- Sunt prea mulți ! - Vino înăuntru !
Sunt din adâncimi. Se tem de lumină.
Pregătește-te să sari.
Acolo !
REGATUL TRENCH
- Asta ne va distruge. - Nu avem de ales.
Arthur !
Mera !
MAREA ASCUNSĂ MIEZUL PĂMÂNTULUI
Mera !
- Arthur. - Mamă.
M-au sacrificat celor din Trench.
Dar am supraviețuit, am luptat ca și tine
- și am ajuns aici. - Ai stat singură aici 20 de ani ?
Da. Vino, stai aici.
Trebuie să mă ierți. Iartă-mă pentru tot.
Asta s-a întâmplat pentru că m-ai născut.
Nu pentru că te-am născut.
Nimic din astea nu e vina ta.
Am ales.
A trebuit să plec ca să te salvez.
Ca să-l salvez pe tatăl tău.
Spune-mi despre el. Este ...
Încă mai merge până la capătul docului.
În fiecare dimineață.
În fiecare zi.
Așteptându-te pe tine.
De ce nu te-ai întors niciodată ?
Pentru că portalul care te-a adus aici nu ne va lăsa se ne întoarcem.
Tridentul e singura cale de întoarcere.
Dar e păzit de Karathen.
Creatura din legenda noastră e adevărată.
Se află dincolo de cascadă.
- Mergem cu tine. Luptăm împreună. - Nu.
E prea puternică.
Am încercat de mai multe ori, de-a lungul anilor.
Creatura dă voie doar regilor adevărați să treacă.
Ți-e teamă.
Da.
Bun.
Ești pregătit.
Atlantida a avut mereu un rege.
Acum are nevoie de ceva mai mult.
Ce ar putea fi mai mare decât un rege ?
Un erou.
Un rege luptă doar pentru națiunea lui.
Tu lupți pentru toată lumea.
Locul tău nu e aici.
Am păzit Tridentul de regi falși de la început, pentru o mie de ani.
Am văzut cei mai mari campioni încercând
și eșuând.
Dar niciodată n-am simțit unul mai puțin demn ca tine.
Îndrăznești că vii aici cu sângele tău corcit și murdar
să pretinzi cea mai mare comoară a Atlantidei ?
Așa să fie.
Impurule.
Te crezi demn ?
Te crezi rege ?
Dezonorezi acest loc cu prezența ta.
Ai dreptate. Sunt o corcitură, pe jumătate pur.
Dar n-am venit aici, fiindcă m-am considerat demn. Știu că nu sunt.
- Mă înțelegi. - Da.
Niciun muritor n-a mai vorbit cu mine de la Regele Atlan.
Cine ești ?
Sunt un nimeni.
Am venit pentru că nu am de ales.
Am venit ca să-mi salvez casa
și pe oamenii pe care-i iubesc.
Am venit aici pentru că Tridentul e singura noastră speranță.
Și dacă nu e de ajuns,
atunci du-te naibii.
Nimeni n-a eliberat Tridentul din strânsoarea lui Atlan.
Dacă nu te consideră demn,
ei bine, n-am insistat cu tine
și sunt rănit.
Adevăratul rege.
Nu uita, Brine sunt un grup sălbatic puternic.
O lovitură rapidă asupra conducerii lor va întoarce sorții.
Înfrânge-l pe regele Brine și vei comanda cea mai mare forță militară de pe planetă.
Azi ne unim regatele.
Mâine pârjolim suprafața !
Ridicați-vă, atlanților !
REGATUL BRINE
Mergeți !
Le vom oferi o luptă pe care să n-o uite !
Nu, avem nevoie de el.
Alătură-te mei sau mori !
Te aștepți să mă adresez ție cu Înălțime ?
Nu cu Înălțime.
Spune-mi Stăpânul Oceanului.
Îmi poți lua armata, târâtură,
dar nu vei avea supunerea mea !
Așa să fie !
Regele s-a ridicat.
Atacați !
Sunt prea multe victime. Trebuie să oprim lupta acum.
Îl voi găsi pe tatăl meu. Trebuie să-l înfrângi pe Orm.
- Și dacă nu pot ? - Data trecută ai fost pe teritoriul lui.
Data asta, fă-l să lupte pe teritoriul tău.
- Din nou, care e planul ? - Planul e să nu murim.
Da, bun plan. Să nu murim.
- Tridentul. Are Tridentul. - Imposibil !
Opriți-vă ! Lăsați-o să treacă.
Te rog, tată.
Are Tridentul. Știu că tu crezi că era necesar.
Dar Arthur e rege după legea noastră cea mai sacră.
Și dacă întorci spatele acestui lucru acum,
- Atlantida pentru care lupți e moartă. - E adevărat.
- Impurul ține Tridentul Regelui Atlan. - El comadă marea.
Atunci, impurul e regele vostru.
Vulko ! Vino, are nevoie de ajutorul nostru.
Nu putem. Uite,
oamenii trebuie să fie martori.
Tridentul nu schimbă ceea ce ești.
Un bastard cu sânge impur.
Atlantida nu te va accepta ca rege.
Cu sângele meu vărsat,
zeii vor asculta de voința ta.
Cedează tronul.
- Termin-o. - Cedează tronul.
Mila nu e felul nostru.
Poate nu cunoști asta, frate ...
- Dar nu sunt ca voi. - Fă-o !
- Omoară-mă ! - Nu !
Destulă moarte !
Mamă.
Orm, fiul meu.
E o poveste lungă. Îți spun mai târziu.
Haide.
- Nu înțeleg. Credeam ... - Știu. Arthur m-a salvat.
- Ești de partea lui ? - Da.
Sunteți amândoi copiii mei și vă iubesc mult.
Dar ai fost îndrumat greșit.
Tatăl tău te-a învățat că există două lumi. Dar s-a înșelat.
Pământul și marea sunt un singur lucru.
Regina mea.
Vulko.
Luați-l. Dar asigurați-vă că vede.
Când ești pregătit, vom discuta.
Oameni din Atlantida, astăzi ne-a adunat măcelul, dar terminăm cu bucurie.
Vi-l prezint pe Regele Arthur, din Atlantida.
Trăiască regele !
- Deci, ce fac acum ? - Fii regele lor.
Va fi distractiv.
- Te iubesc. - Și eu te iubesc.
- Te-ai întors. - Da.
Tatăl meu a avut grijă de un far.
Mama mea era regină.
Nu erau destinați să se întâlnească.
Dar iubirea lor a salvat lumea.
M-au făcut ceea ce sunt.
Un fiul al uscatului, un rege al mărilor.
Sunt protectorul adâncurilor.
Sunt Aquaman.
SFÂRȘIT